Jeg tager af sted.
Jeg kommer til at savne dig.
Hold dig munter.
Hej.
- Hvordan har du det? - Jeg er glad for at se dig.
Det kan jeg se. Du har stådreng.
Kom ind. Det er ikke så underligt, at naboerne klager over mig.
Du kan vel godt huske Truman? Den bider ikke.
Truman, din onkel er bange for dig.
- Hvor er din bagage? - På hotellet.
Hvorfor bor du ikke her?
Du snorker, og din hund kan ikke lide mig.
Hvorfor fanden har du ikke fortalt, at du ville komme?
Paula sagde, at du trængte til en overraskelse.
Dér ser man. Du taler med min kusine bag min ryg.
Det er, fordi du ikke fortæller mig noget.
Jeg er ked af, at jeg ikke kom noget før.
Det burde du også være. Jeg håber, at du sover dårligt.
Jeg har faktisk søvnproblemer.
Jeg bruger en formue på terapi på grund af dig.
- Godt. - Jeg har endda skiftet psykolog.
Har du? Det har jeg også.
- Jeg har en slags åndelig guide nu. - En åndelig guide?
Ja, en shaman fra Amazonas, som bor i Vallecas.
Jeg købte nogle småting i lufthavnen.
Det er en rigtig god whisky.
Herligt.
- Og... - Hvad er det?
En tegning fra mine børn.
Se, det er den slags, vi må undgå, for ellers...
Hvor mange dage bliver du?
- Fire. - Kun fire?
Ja, jeg skal være tilbage på mandag.
Har vi nogen penge? Jeg er flad.
Ja, vi kan gøre, hvad du har lyst til.
Hørte du det? Vi skal nok få det sjovt.
Du er ikke kommet for at overtale mig til noget, vel?
Du behøver ikke at gå i forsvarsposition, Julián.
- Paula har bedt dig overtale mig, ikke? - Nej, jeg kom, fordi jeg ville se dig.
- Desuden... - Desuden?
Det er sandt, at da du sagde, at du havde bestemt dig...
Jeg tænkte, at vi måske kunne snakke om det.
- Jaså. - Kan vi ikke?
Du kan tage hjem til Canada med det samme. Tag tilbage til pingvinerne.
Tag din chokolade og din whisky... Nej, jeg beholder whiskyen.
Tag hjem igen. Hvis du skynder dig, kan du nå flyet tilbage.
Pis med dig!
Ved du, hvor meget billetten koster?
Jeg bliver her i fire dage. Du er nødt til at finde dig i mig.
Gå nu ud med din onkel. I to har sikkert en del at tale om.
Jeg kommer om 20 minutter. Jeg har en aftale hos lægen.
Er du Juliáns ven?
Ja. Hvorfor spørger du?
Giv ham den her. Han bestilte den for noget tid siden, men jeg ser ham aldrig.
Okay.
- Den koster 50 euro. - Okay...
Værsgo.
- Har Julián det okay? - Ja, han er derhjemme.
Godt. Jeg har bare ikke set ham i flere dage.
Og da jeg så dig med Truman, tænkte jeg, at han måske havde fået det værre.
Nej, han har det fint.
Godt. Det glæder mig.
- Hils ham fra mig. - Det skal jeg nok.
Hvad så?
- Fint. - Ja?
Vent lidt. Kom her.
Kan du lige tage ham lidt? Jeg er snart tilbage. Tak.
Det er min nabo. Hun passer ham altid. Skal vi gå?
- Spadsere? - Ja.
Jeg skal hen til dyrlægen. Det er ikke så langt væk.
Okay.
- Hvilket et skal jeg hænge op? - Hvorfor?
- For at bortadoptere ham. - Vil du give ham væk?
Selvfølgelig. Hvad skal jeg ellers gøre?
- Hvad med din kusine? - Nej, ikke Paula.
Hun bor i en lille lejlighed, og hun har kat. Jeg er bekymret.
Jeg har ikke fortalt ham det endnu.
- Hvad? - Hvad der skal ske.
- Hvem? - Truman. Jeg fortæller ham alt.
Hunde er ikke planter, Tomás. De har personlighed.
Ja, det er jeg klar over. I parken spurgte han mig om bjørnene i Canada.
Der ser du.
Tomás, jeg har to børn.
Det ene hedder Truman...
- Julián, han er ledig nu. - Tak.
Hej, Julián. Undskyld, men jeg er lidt tidspresset.
Som du kan se, er jeg midt i en test.
- Tak. Det er Tomás, min ven. - Hej.
- Jeg vil bare spørge om noget. - Spørg løs.
- Er det poten igen? - Nej, den har det fint.
Jeg vil spørge dig om noget helt andet.
Spyt ud.
Hvordan tror du, at hunde oplever et tab... sorg?
Som hvis nogen dør, mener du?
Deres ejer, for eksempel. Hvad kan man gøre for at hjælpe dem?
Når dyrene bliver forladt, så lider de under adskillelsen.
Hvad vil der ske med ham?
- Vil I sidde ned? - Ja.
Nej, det er ikke nødvendigt.
Han kan måske være noget fjern -
- og få psykosomatiske reaktioner -
- fordøjelsesbesvær, irritationer...
Jeg leder efter en familie, der vil adoptere ham.
Skal jeg lede efter en enlig mand som mig selv -
- eller eksempelvis en familie med børn?
Jeg ved det virkelig ikke, Julián.
Tror du, han kunne vænne sig til at bo sammen med andre hunde?
Det er han vant til. Det er nok lettest, hvis han ikke skal lære nye vaner.
Det vil være vigtigt for ham at føle, at han bliver passet på, bliver elsket.
En sidste ting... Når tiden er inde til at forlade ham -
- synes du så, at jeg skal efterlade en T-shirt -
- eller noget tøj, der lugter af mig? Er det en god idé?
Hvis han har sine egne ting, såsom et tæppe at ligge på -
- vil det være godt for ham.
Jeg ved ikke med dit tøj...
Jeg kan spørge en kollega med speciale i dyrepsykologi om, hvad han mener.
Det vil jeg være meget glad for. Jeg vil gøre alt for at hjælpe ham.
Jeg vil også gerne betale for fremtidige besøg.
Jeg vil have, at hans nye ejere skal komme her med ham.
Selvom hans nye hjem er langt væk, vil jeg have, han skal komme her.
Bare rolig, Julián. Vi skal nok tage os af ham.
Han skal nok få det godt.
Mange tak.
- Farvel. - Farvel.
Advar mig lige inden den næste scene. Okay?
Nu skal jeg fortælle dig noget vigtigt.
Det eneste, der betyder noget her i livet, er forhold.
Kærlighed. Familie. Dig og mig. Truman og mig...
Jeg har brug for noget morgenmad.
Hvem ville have troet, at vi ville være venner i så mange år?
Ikke mig.
Ved du, hvad der er det vigtigste, jeg har lært af dig?
Hvad du har lært mig i alle de år uden at være klar over det?
Hvorfor går vi ikke videre?
Fordi jeg er ved at sige noget vigtigt. Vent nu.
Hvorfor er du kommet?
Jeg vil have noget morgenmad til at stå imod med.
Hvad er det vigtige, du har lært af mig så?
Du forventer aldrig noget til gengæld.
Du vil aldrig have noget retur.
Du er generøs. Det er jeg ikke.
Tak.
- Og mig? - Hvad?
- Hvad har du lært af mig? - Ikke noget. Slet ingenting.
Måske nogle ulovlige ting...
At være modig.
Du har altid taget tyrene ved hornene.
Ligesom nu.
Se selv, så var turen fra Nordpolen det alligevel værd, hva'?
- Undskyld, jeg kommer for sent, Julián. - Det gør ikke noget.
Jeg ved, at du hellere vil se min søde kusine -
- men min ven er på besøg, og jeg kan ikke ryste ham af mig.
- Han er kommet fra Canada. - Davs.
For at tage afsked.
Godt...
Som sagt skal vi i gang med en ny runde kemoterapi.
Vi skifter medicin for at se, om det har bedre indvirkning på tumorerne.
Og som jeg sagde sidst, får du en tid til en CT-skanning -
- så vi kan se, hvordan de nye tumorer på leveren har spredt sig.
Kan du komme i morgen eller i overmorgen?
Jeg får en tid til skanning fredag.
Nej. Jeg er kommet for at sige, at jeg ikke kommer tilbage.
Julián, da vi talte om resultaterne forleden -
- gav jeg dig indtryk af...
Vi har gjort alt, hvad vi kan, ikke?
Jo.
Vi har kæmpet hårdt de sidste måneder, ikke?
Jeg vil ikke tilbringe min sidste tid med at rende ind og ud af hospitalet.
Jeg kommer til at savne sygeplejerskerne, men...
Jeg har fået nok.
Jeg har kæmpet mod den her lungekræft i et år nu -
- og da jeg holdt en lille pause -
- så invaderede den lille skiderik hele min krop.
Hvad skal det nytte med en ny kemokur?
Hvis jeg begynder en ny kur, bliver jeg så helbredt?
Jeg ved godt, at folk normalt ikke spørger, men jeg gør.
Bliver jeg helbredt?
Nej. Det tror jeg ikke.
Så jeg dør, uanset hvad jeg gør, ikke?
Jo.
Så hvorfor skulle jeg fortsætte?
For at vinde lidt tid.
Selvfølgelig. Hvor længe taler vi om?
Du lovede at holde mund.
Tror du, at jeg er fløjet jorden rundt for at holde mund? Hvor længe?
Det er svært at sige. Men det går hurtigere uden behandling.
Det er det måske værd.
Jeg har allerede besluttet mig. Det ved du godt.
Nogle gange træffer vi impulsivt beslutninger -
- som ved nøjere overvejelse måske ikke er de rigtige.
Jeg har tænkt nøje over det i et år.
Det er dig, der lige er kommet, Tomás.
Jeg skulle alligevel have taget min kusine med.
Hvis vi ikke starter med kemo, hvor lang tid har han så igen?
Det er svært at sige...
Det afhænger af, hvordan sygdommen udvikler sig.
- Selvfølgelig. - Skal jeg skrive under på noget?
Nej.
Jeg skriver en rapport til ledelsen og forklarer din beslutning.
Og hvis du vil, kan vi mødes om to uger, og se hvordan du har det.
- Er det en aftale? - Ja. Giv mig al den medicin, du kan.
Godt så...
Værsgo. Det er en dårlig film, jeg har lavet, men du kan jo godt lide krimier.
- Det havde du da ikke behøvet. - Det ved jeg godt.
Tak for alt. Farvel.
Det var ikke min mening at bebrejde dig noget derinde.
Vi gør alle sammen vores bedste. Ikke?
Det er ikke nogens skyld.
Jo, det er min kones skyld.
Hun fik mig til at rejse. Jeg ville egentlig ikke.
Jeg tænkte nok, der var noget...
Tror du, jeg havde lyst til at følge med?
Nej, selvfølgelig ikke.
Hun sagde, at jeg ville fortryde det, hvis jeg ikke tog af sted...
Så jeg havde ikke noget valg.
- Hvor skal vi hen? - Var du ikke sulten?
Vi skal hen til en vens restaurant. Betal turen.
Tak.
Hvor skal du hen, Tomás?
- Hej. - Hej.
Jeg er på udkig efter bøger om dyrepsykologi.
Kæledyr. Hunde.
- Adfærdsmønstre... - Ja. Kom med mig.
Alle vores bøger om kæledyr står her.
Der er bøger om ernæring, hundeadfærd, sundhed...
- Det er alt, hvad vi har. - Tak.
Den her ser da god ud, ikke?
Jeg giver dig de her to. Okay?
Tak. Hvad med den her?
"Døden, en ny begyndelse."
"Forfatteren lader os forstå, at døden er en oplevelse på linje med fødslen."
Det lyder da interessant, ikke?
Den her.
"Dødshjælp".
Hvis jeg var på vej til Thailand, havde jeg købt et kort. Det her er det samme.
- Jeg føler mig lidt svimmel. - Så lad os gå.
Hvem er det?
En, der har valgt at ignorere mig.
- Han så dig måske ikke. - Åh jo, det gjorde han.
Han er skuespiller. Vi har arbejdet sammen.
Han er ikke rigtig en ven, men... Hans kone så mig også.
Nå... Men hvorfor skulle de ikke hilse?
Fordi folk ikke ved, hvad de skal sige.
De lugter død og bliver bange. De ved ikke, hvad de skal gøre.
De undgår mig. Det er sikkert meget normalt.
- Kan vi skifte emne, mens vi spiser? - Ja, undskyld.
- Jeg kommer lige om lidt. - Julián...
- Gerardo. - Julián! Hvordan går det?
Ulejlig dig ikke...
- Hvordan står det til? - Fint.
- Det er godt at høre. - Hun vælter sig i arbejde.
Ikke mig, men... Og du er på teateret?
- Ja. - Vi kommer snart forbi.
Vent ikke for længe. Min tid er snart forbi.
Vi får se. Sidder du her og spiser?
Ja, ved det bord derhenne.
Vi er lige kommet. Vi så dig ikke.
Jo, I så mig. I lod bare som ingenting.
Hold nu op, Julián.
Jeg beder dig ikke om at ringe og spørge til mig -
- men hvis vi løber ind i hinanden som nu -
- så er det god stil at hilse og komme med nogle høfligheder.
Jeg tror ikke, vi mødes igen...
Nu skal jeg nok lade jer få fred. Jeg vil ikke genere jer.
Har du det bedre nu?
Meget bedre.
Paula. Jo, tag den nu.
Er I ikke gode venner?
Jeg beder dig, vær sød at gå. Hør nu på, hvad jeg siger.
Min mor kan komme hvert øjeblik.
Hvis hun ser os sådan, får vi ballade.
"Hvorfor slår mit hjerte så stærkt -
- når jeg skriver til dig?"
"Vær ikke fortvivlet. Din ven, Cécile."
Har du nogensinde overvejet at flytte tilbage?
Nej, aldrig.
- Du virker meget sikker. - Ja, det virker sådan.
Har du overvejet at tage tilbage til Buenos Aires?
Jeg var der i fjor, efter at jeg blev separeret.
Jeg overvejede det, men det går ikke.
Det ville være forkert at skille Valentina fra sin far.
Han skal snart have et barn til, og Valentina glæder sig til at få en bror.
Det er min egen skyld, fordi jeg fandt sammen med en spanier.
Tak, fordi du besvarede alle mine e-mails.
Ja, jeg er en god sekretær, ikke?
Hvad fortalte lægen ham?
Tror du, han vil overveje det igen?
Nej. Han tog faktisk hen til lægen for at sige farvel.
Har du ikke prøvet at tale med ham? Han lytter til dig, Tomás.
Ja.
Jeg har prøvet.
- Men... - Men hvad?
Jeg havde ingen gode argumenter.
Jeg vidste ikke, at de var nødvendige for at leve?
Hvad skulle jeg gøre?
- Bliv nu ikke vred. - Nej. Jeg er bare træt.
Julián har mange venner, som inviterer ham til fester.
Men de har alle sammen deres eget liv.
De rigtige venner er langt væk eller kommer blot på besøg.
Du har ret. Undskyld.
Jeg var lang tid om at komme.
Han er den første af mine venner, som er døende og...
Jeg ved ikke hvordan...
Jeg havde en gave til dig. Noget chokolade.
Men jeg giver det til Truman.
Hvad er der galt, Julián?
Hvad tror du? Jeg sover da.
Klokken er 4 om morgenen.
Nej, jeg vil ikke snakke.
Okay...
Hvorfor skal jeg åbne vinduet?
Så du kan lugte den hash, du gav mig. Den er fremragende.
Jeg blev bare så sulten... Kom herover. Er du ikke sulten?
- Nej, jeg vil sove. - Det vil jeg også, men jeg kan ikke.
Når jeg så endelig falder i søvn, drømmer jeg.
Mest om mine forældre.
Jeg læste en af de bøger, du gav mig -
- og der står, at det er normalt at drømme om de døde i min situation.
Ved du hvorfor?
Ja. Nej, jeg kan ikke huske det.
Fordi det er en måde at forberede sig til turen på.
At tænke på, hvem der vil møde en.
- Skal de da møde dig? - Ja.
Hvor?
Det ved jeg ikke endnu. Jeg har kun læst det første kapitel.
Hvem ville du gerne have, der kom og mødte dig?
Min mor.
Eller Marilyn Monroe.
Jeg kom ikke godt ud af det med min far -
- men jeg ville have det godt med, at han kom.
Min mor er så flyvsk, så hun kommer nok for sent eller farer vild.
- Er du ikke ateist? - Jo, men det er jeg ikke længere.
Jaså...
Nå, jeg vil læse videre.
Sov godt. Tak, fordi du kom.
Jeg elsker dig.
Deres morgenmad, hr.
Ja, stil den bare der. Tak. Jeg har bestilt røræg og appelsinjuice.
Er det ikke det, man spiser på Grønland?
Jeg giver lige Truman et hurtigt bad. Jeg har jo ikke noget badekar.
Og Paula vil ikke lade mig bruge hendes. Jeg ved ikke hvorfor.
Men skynd dig. Vi skal møde en adoptivfamilie.
- Hvad hedder din søn? - Sasha.
Vi har adopteret ham fra Rusland. Han var tre år.
- Har du haft hund før? - Nej, min kone ville egentlig ikke.
Men Sasha glæder sig meget.
- Truman, kan du godt lide huset? - Det er meget fint.
Jeg sagde lige, at vi ikke havde haft hund før.
Nej, vi har haft kat. Det er nemmere i en lejlighed.
Men nu, hvor vi bor her, har jeg ingen undskyldning.
- Han virker meget velopdragen. - Han har gået på privatskole.
Det er svært at finde nogen, der vil have ham. De fleste vil have hvalpe.
- Men det er ikke et problem for jer? - Nej, det er en del af terapien.
Terapi?
Tanken er, at vi adopterer et dyr, ligesom vi adopterede ham.
Den genkendelse skulle være gavnlig for Sasha.
- Det lyder interessant. - Ja, meget.
- Men hvorfor vil du af med ham? - Nej...
Jeg skal rejse langt bort, og jeg kan ikke tage ham med.
Du kan komme og besøge ham, når du kommer tilbage.
Tak. Det ville være fint.
Bare vent, til du møder Sasha.
Her er rigtig stille. Man skulle ikke tro, man var i Madrid.
Hvorfor lader du ham ikke blive? For at se, hvordan det går.
- Lige nu? - Ja. Så ser vi, om de to kan enes.
Jo, men jeg har ikke noget med. Ikke engang hans tandbørste.
Jeg synes, at det er en god idé. Gør du ikke?
Nu er vi her jo. Og så ser vi, hvor Truman reagerer.
- Jeg ved det ikke. - Hvorfor ikke?
- Måske en anden dag.
Vi skal nok passe godt på ham.
Han er ikke vant til at sove alene. Eller udenfor.
Måske kan han sove på drengens værelse.
- Selvfølgelig. - Han drikker meget vand.
I kan godt give ham hundefoder, men jeg koger ris -
- og kommer små stykker rødt kød i. Det er han vild med.
Og muffins.
- Muffins? - Ja.
- Kaffe? - Ja.
Nå... Jeg ringer i morgen og hører, hvornår jeg skal hente ham.
Eller vi kan komme forbi med ham.
Hyggeligt at mødes.
Opfør dig ordentligt, Truman. Gør mig nu ikke forlegen.
- Farvel. - Farvel.
Kom ind med dig.
Jeg har haft ham i mange år...
- Vi sover sammen, går i bad sammen... - Så, så.
Du sover hos mig i nat. Jeg kan ikke sove alene.
Du kan sove på sofaen. Eller hvor du nu vil.
Hvad skal vi her?
Du kan vente i parken. Det bliver ikke sjovt.
Hvem sagde du, at du havde talt med?
Med en kvinde. Jeg talte med hende for et par uger siden.
Jeg sagde, jeg ville komme forbi.
Det har nok været Beatriz. Hun har fri i dag. Kan jeg hjælpe?
- Egentlig vil jeg bede om et overslag. - Hvem er den afdøde?
- Mig. - Nå...
Det bliver mig. Han hjælper mig med alle procedurerne.
- Det gør mig ondt. - Tak.
Lige et øjeblik.
Kom med mig.
Hvad havde du talt med min kollega om?
Faktisk ikke rigtigt noget, for jeg er usikker på -
- om jeg vil begraves eller kremeres.
Jeg forstår. Det er jo en meget personlig beslutning.
Hvad angår priserne, er de nogenlunde ens.
Det afhænger af kvaliteten af materialerne både på urner og kister.
- Har I et familiegravsted? - Nej.
Nej.
Vi har urner til at opbevare asken i derhjemme -
- så den står fremme. Den type urne har meget fine detaljer.
Vi har også nedbrydelige urner. De begraves ligesom kisterne.
Og endelig har vi urner lavet af salt, som opløses i havet.
- Nej, ikke i havet. - Nej?
Vi har en hvid porcelænsurne med guldkanter.
Det er sådan nogle pyntebånd, som giver den et højtideligt præg.
Må jeg lige spørge om noget? Er de ikke lidt små?
Kan al asken virkelig være i den?
Selvfølgelig, ja. Man ender bare med...
...med en lille smule.
Lad mig nu vise dig kortene og mindekortene.
Vi vil foreslå forskellige digte.
Nogle af kortene spiller musik, når man åbner dem.
- Musik? - Ja. Klassisk musik er populært.
Vi sørger også for blomsterne -
- og ceremonien, uanset om den er religiøs eller ej.
Hvis du vil have levende musik, har vi en lille kvartet.
Hvad mere? Nå jo...
Vi laver dvd'er med fotografier af vedkommende -
- og de bliver vist ved ceremonien.
Jeg ville blive glad, hvis du kunne sende mig forskellige tilbud -
- og hvad de inkluderer. Kan du sende det i en e-mail?
Selvfølgelig. Lad mig lige skrive dine detaljer ned.
- Ja. - Det er denne vej.
- Jeg kan godt give dig nogle penge. - Nej.
Du får brug for dem.
- Hvor meget har du i banken? - Ingenting.
Jeg skylder i skat, så skattevæsnet ville bare tage dem.
Jeg har en smule i en kagedåse.
Jeg siger ikke hvor. Jeg ved ikke, om jeg kan stole på dig.
Jeg tilbyder det ikke igen.
Hør... Før du rejser, og uden mit vidende -
- kan du lægge det, du kan undvære, et sted.
Hvis jeg møder Marilyn, skal jeg nok fortælle hende om dig.
- Hvad laver du? - Ikke noget.
- Sætter han sig? - Ja, han sætter sig.
Hvem er det?
En ven.
En ven?
- Hvad har du gjort? - Jeg gik i seng med hans kone.
Og så blev de skilt kort efter.
Han kommer herover. Hvis jeg var dig, ville jeg ikke spille dum.
Julián...
- Hej, Luis. Hvordan går det? - Fint.
Det er længe siden. Er du lige kommet?
Ja. Jeg var ikke sikker på, om det var dig.
- Hvordan har du det? - Godt. Arbejder som sædvanlig.
- Godt. - Har du stadig dit studie?
Ja. Jeg har en fransk makker nu, og han skaffer masser af arbejde.
Det er godt at høre.
Julián, jeg er ked af at høre, hvordan det går med dig.
Jeg hørte det for nylig, og det gør mig virkelig ondt.
Det var bare det, jeg ville sige. Jeg tænker på dig af og til.
Tak, Luis.
Hold humøret oppe. Nu skal jeg nok lade dig spise.
Tak.
Undskyld... Jeg er ved at gå og...
Jeg ville bare gerne sige farvel.
- Det er Mónica. Det er Julián. - Hyggeligt at møde dig.
Tak, fordi du hilste på mig før.
Efter alt det, der skete, så havde jeg ikke ventet, at du hilste.
Det er jeg glad for. Jeg vil gerne give dig en undskyldning.
- Det er ikke nødvendigt, Julián. - Jo, det er det.
Jeg vil gerne undskylde, fordi du var min ven -
- og det, jeg gjorde, var foragteligt.
Og jeg vil især gerne undskylde for, at jeg ikke undskyldte dengang.
Det kunne jeg godt have gjort.
Jeg tager imod din undskyldning. Tak.
Omvendt hvis det ikke var sket, havde jeg ikke mødt Mónica.
- Hun er gravid. - Hvor dejligt.
- Tillykke. Hun er gravid. - Tillykke.
- Tak. - Jeg tager undskyldningen i mig igen.
Undskyld.
Farvel.
Du er altså en uddød race.
Du kunne jo udstoppe mig og sætte mig ind i en montre.
God idé. Så ville jeg tjene de penge ind, du skylder mig.
Hr. Alfredo, hvordan går det?
- Forstyrrer jeg? - Du forstyrrer aldrig.
Min ven Tomás er på besøg. Hr. Alfredo ejer teateret.
- Mig en fornøjelse! - Teateret har ingen ejer, Julián.
Sæt dig ned.
Jeg har hørt om din sygdom.
Jeg begyndte at græde, da jeg fik det at vide.
Jeg har ingen trøstende ord.
- Tak. - Men...
Men jeg blev også vred på dig.
Jeg blev vred, fordi jeg mente, at jeg burde have fået det at vide først.
Vi er da venner, ikke?
Jo, selvfølgelig.
- Hvem gav dig dit første job? - Det gjorde du.
Og dengang var der ingen, der hyrede argentinske skuespillere.
Jeg ville ikke gøre dig ked af det.
Det ved jeg, kære Julián.
Du har brug for hvile nu.
Bliv derhjemme og lad andre passe på dig.
Jeg er nødt til at arbejde for at holde liv i stedet -
- så jeg kan betale regningerne.
Det har været svært at finde en anden.
Han bliver ikke så god som dig, men han har lært sine replikker.
Vi har aftalt, at han begynder i slutningen af måneden.
Så du har stadig et par dage tilbage til at tage afsked.
Du forstår det godt, ikke?
Jeg tænker på dig hele tiden.
Hvad skete der lige der?
Jeg vil mene, at han fyrede dig.
Alt går ad helvede til.
Argentinsk rock.
- Paula. - Du kan snakke med hende.
Hun vil vide, hvordan jeg har det. Du svarer. I er gode venner.
Paula. Hej.
Ja, han har det fint.
Hermitage Teateret maj 1983.
Godmorgen, det er Julián. Ja, hundens ejer.
Nej, jeg vil bare vide, hvad tid jeg skal hente ham.
Har han spist? Ja.
Det er alle tiders.
Jeg forstår...
Nej, det er ikke noget problem.
Okay, fint. Tak.
Vi ses i morgen.
- Hvad sker der? - Ikke noget...
De spurgte, om han måtte blive en dag mere.
Drengen kom sent hjem i går, så de har ikke rigtigt været sammen.
- De vil tage dem med i parken i dag. - Det er da meget godt, ikke?
- Det betyder, at det går godt. - Ja, måske...
Hvad vil du lave? Hvad har du af overraskelser til mig i dag?
Ikke nogen. Jeg skulle hente Truman... Det var det hele.
Hvor gammel er din søn?
Nico?
- 21. Han bliver 22 i morgen. - I morgen?
Skal vi ikke invitere ham til frokost? Det skal da fejres.
- Hvornår? - I dag, hvis du vil.
- Selvfølgelig vil jeg det. - Hvis du vil være alene med ham...
Nej, nej, han vil gerne møde dig.
Jeg bruger dig altid som forbillede. Jeg ved ikke til hvad...
- Køber vi billetter online? - Hvilke billetter?
- Til flyet. - Hvilket fly?
- Nicolás bor i Amsterdam. - Bor han i Amsterdam?
- Han læser der. Det har jeg fortalt. - Det har jeg glemt.
- Vil du spise frokost der? - Det var dit forslag.
Ja, men jeg vidste ikke, at han var i Holland.
Hvad er problemet? Der er ikke langt.
- Hvad? - Skal vi frem og tilbage til frokost?
- Er det ikke en god idé? - Jo, ret så original.
Du spurgte, hvad jeg ville lave.
Og jeg sagde, at jeg vil til Amsterdam for at besøge min søn.
Det er hans fødselsdag i morgen. Det vil være godt at komme væk fra Madrid.
Men hvis vi ikke kan gøre, som det passer os...
- Du sagde, vi havde penge. - Ja.
Og så...?
Bare rolig. Jeg rejser, når du er taget hjem.
Vi kan smøre nogle sandwich og tage i parken.
Vi kan leje en robåd. Det bliver rigtigt sjovt.
- De serverer hverken kaffe eller vand. - Det sagde jeg jo.
Måske hvis jeg viser dem min journal...
- Har jeg sagt tak? - Ja, det gør ondt i mit ben.
Hvordan har Nico det? Hvordan tager han det?
Det går bedre nu.
Han taler ikke så meget om sine følelser.
Han ligner ikke mig, hvad det angår. Men han klarer den.
- Han ved heller ikke det hele. - Hvad ved han ikke?
Han tror, at kræften er under kontrol.
Jeg har ikke fortalt ham om den sidste måned, og at jeg ikke vil have kemo.
Hvad skulle det til for? Jeg vil ikke gøre ham urolig.
- Hvorfor ser du sådan ud? - Hvordan?
- Sådan som du ser ud, når du er uenig. - Jeg er også uenig.
- Han er glad. - Det ved jeg.
Han er sammen med kæresten i udlandet...
Han har haft et svært år. Hvorfor skulle jeg gøre ham ked af det?
Jeg forstår ikke, hvorfor folk vil lade andre lide.
Han har ret til at vide det.
Jeg mindes ikke at have spurgt om din mening.
Alle giver mig gode råd. De aner ikke en skid.
Op i røven med alle andre. Jeg siger min mening, hvis jeg vil.
Du kan ringe, når du skal dø, så kan vi tale om det. Fuck dig.
Julián.
Jeg læser. Jeg tilkalder stewardessen.
Okay, undskyld.
Enhver...
Enhver dør, så godt de kan.
Hvad er planen? Hvad har du aftalt med Nico?
Skal jeg finde en restaurant?
- Skal jeg spørge efter lokale retter? - Jeg har ikke hørt fra ham endnu.
Ved han ikke, at vi kommer?
Det tror jeg. Jeg lagde en besked.
Hvad hvis han ikke er der? Hvad er problemet?
Det er da ikke så svært at arrangere...
- Han bor der jo. - Han er måske ude med kæresten.
De er måske på cykeltur i Belgien.
- Hvad ved jeg? - Gå ud og gok den af, så du slapper af.
Gå ud og gok den af. Kan du huske, hvordan man gør?
Jeg kan bede stewardessen hjælpe dig.
- Hvor skal du hen? - Det er den rigtige gade.
Men jeg ved ikke, hvor båden ligger. Jeg tror, at det er den her.
- Bor han på en båd? - Ja. Vi får se.
Er Nico hjemme?
Nico? Nej, jeg har ikke set ham i dag. Han tog tidligt af sted.
Skal jeg oversætte? Han er der ikke. Han gik tidligt.
- Er han på universitetet? - Det tror jeg. Hans cykel er væk.
Han cyklede. Det er hans far.
Hans far? Hej, hvordan går det?
Hej. Fint.
Hvordan kommer man derhen?
- Hvor har han timer henne? - På universitetet i Binnenhofstraat.
- Er det langt herfra? - Nej, kun fem stop med sporvognen der.
- Okay. Er du sød at skrive det ned? - Selvfølgelig.
- Tak. - Hvor skal han hen?
Han vil skrive adressen ned. Han sagde, vi kunne tage sporvognen der.
Jeg tør vædde med, at de ryger pot, hører musik og knepper hele dagen.
Jeg er misundelig. Det er fedt at være ung.
- Værsgo. Der er sporvognen. - Tak. Farvel.
Der er måske en grund til, at vi er kommet.
Du har måske ret i -
- at jeg burde fortælle Nico det hele. Det burde jeg.
Ville det ikke være bedre, hvis I var alene?
Så kan I tale sammen i fred. Jeg skal nok lige hilse på ham.
Nej, jeg tror, det er fint, at du er med.
Jeg kan give dig et tegn, så kan du gå ud og ryge...
- Jeg ryger ikke. - Så gå på toilettet eller sådan noget.
Hvilket tegn? Såsom...?
En eller anden gestus. Noget nemt.
- Ikke andet. - Okay.
Nico, har du hørt mine beskeder?
I Amsterdam, sagde jeg jo. På universitetet, faktisk.
I hallen.
Kan du se mig? Hvor er du?
- Far... Hvad laver du her? - Giv mig et kram.
- Hvad er der galt? - Der er ikke noget galt.
- Jeg er kommet sammen med Tomás. - Hej, Tomás.
Han er her til en konference.
Han bad mig tage med, og så kunne jeg jo se dig.
- Du har fødselsdag i morgen. - Ja. Hvorfor sagde du ikke, du kom?
Det var en meget hurtig beslutning. Og så ville jeg overraske dig.
- Jeg lagde en besked. - Ja, men overraskelser...
- Jeg har ikke hørt dine beskeder. - Nå.
Jeg tænkte, at vi kunne spise frokost og fejre det.
Ja, men jeg har andre planer, og så skal jeg til eksamen.
I aften skal vi til koncert...
Hvis bare du havde ringet.
Slap nu af. Vi kan være sammen, så længe du kan.
Det er nok bare at få dig at se. Jeg kunne flyve tilbage allerede nu.
Hvordan har Truman det? Er hans ben bedre?
Ja, han har det bedre. Alt er godt. Alt er godt.
Jeg skulle til at spise frokost. Hvis I vil have noget hurtigt...
- Men Sophie kommer også. - Fint.
Jeg kom faktisk for at møde hende. Dig kender jeg jo allerede. Kom.
- Hej. Hvordan går det? - Fint.
- Kan vi sidde her? - Ja.
Sikke et hyggeligt sted. Kommer du her tit?
Ja, nogle gange. Deres wi-fi...
Det var her, jeg mødte Sophie.
Er du glad for hende? Tænk, at du er i et forhold...
- Hvad er det? - En gave.
Jeg kunne da ikke komme tomhændet.
Det er en lommelærke. Du kan komme whisky i.
Eller hvad du nu drikker. Det var Truman, der valgte den.
Tak, far. Jeg drikker ikke meget, men...
Nico...
Hvad er der?
Går det godt?
Ja.
Det er godt.
Tak.
Far...
Jeg sagde alt det der før, men jeg er glad for, at du er kommet.
Det ved jeg godt.
Jeg tager den her.
Hvad handler konferencen om?
- Hvabehar? - Den konference du er til.
Nå ja, den...
Om robotter.
Jeg arbejder for et firma i Montreal, der laver prototyper. Og jeg underviser.
Jeg tog derover for at få en doktorgrad og blev hængende. Så pas på.
Jeg tror ikke, jeg bliver i Amsterdam.
Det sagde jeg også, da jeg tog til Madrid, og hvor længe har jeg boet der?
Jeg tror, at jeg tager til Buenos Aires og bliver der et stykke tid.
Det vidste jeg ikke.
Jeg har kun været der et par gange.
Hvor længe har du gået med de planer?
I et stykke tid.
Jeg tager mig lige en smøg.
- Hvorfor sagde du ikke, at din far kom? - Fordi jeg ikke vidste det.
- Det er en fødselsdagsoverraskelse. - Så forstyrrer jeg vel?
Nej, slet ikke. Tag det bare roligt.
- Jeg kan ikke ryge de her... - Det er Tomás, min fars ven.
- Hej. - Hej.
- Hvor er du fra? - Paris.
Nå, lad os se. Vælg, hvad I vil have. Vi giver.
Bliver I her længe? I kan bo på båden.
Det ville være godt, men nej tak. Vi tager til Madrid senere i dag.
Vi kom bare for at se Nico og fejre hans fødselsdag.
I er et flot par. Meget flot.
- Det er godt, far. - Det passer altså.
På grund af hende. Hun er sødere end dig.
Selvom jeg havde forestillet mig hende lidt mere hollandsk.
- Jeg havde jo sagt, at hun var fransk. - Det samme skete for mig.
- Gjorde det? - Ja. Nico taler hele tiden om dig.
- Taler han om mig? - Ja, hele tiden.
Han fortæller aldrig mig noget. Så jeg var nødt til at komme for at møde dig.
- Har du det bedre nu? - Ja, meget. Tak, fordi du spørger.
Skal vi ikke bestille og skåle? Det er Nicos fødselsdag.
Tillykke.
- Hvornår kommer du til Madrid? - Det har du allerede spurgt om.
Nå ja.
Lov mig, at du tager Sophie med denne gang.
I kan bo hos mig. Jeg kan tage hen til din mor.
- Ja, jeg gad godt se jer to sammen. - Hvor meget har du på dig?
- Hvor meget hvad? - Hvor mange euro.
Nej, far. Det er ikke nødvendigt.
Jo, det er.
Jeg har ikke sendt dig penge i flere uger.
I kan gå ud at spise et godt sted.
Penge er ikke et problem. Han skylder mig en masse.
- Det er sandt. - Tak.
- Vi må af sted. Tomás... - Farvel.
- Det var hyggeligt at møde dig.
- I lige måde. Pas godt på ham. - Ja.
- Farvel. - Det var et kort, men godt besøg.
- Ja. - Ikke sandt?
- Nå... Vi ses om nogle uger. - Okay.
- Din lighter. - Pyt med den.
Farvel.
Jeg kunne ikke. Jeg prøvede, men...
Det gør ikke noget. Du får en chance mere.
Vent lige lidt. Jeg skal lige græde lidt for mig selv.
Jeg venter herovre.
- Skal du ikke svare? - Nej, det er teateret.
- Skal du optræde? - Ja.
- Havde du glemt det? - Nej.
Bare rolig. Det er ikke noget problem.
De har jo en anden, ikke? Han skal nok tage sin telefon.
Jeg drikker mig fuld i aften.
Og det gør du også. Det har du fortjent.
Tak.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Alt det her er din skyld. Det ved du godt.
- Hvorfor? - Amsterdam. Han er glad...
- Skål. - Skål.
- Hvornår rejser du? - I overmorgen. I morgen er sidste dag.
Kom over til middag i morgen. Jeg har fået nok af ham.
- Det samme her. - Jeg skal nok prøve, men...
- Jeg skal nok lave maden. - Så kan det godt være, jeg kommer.
- Godt. - Okay.
Godnat så.
Glem ikke at tage dine vitaminer.
Hvor skal vi sove i nat, skat?
Truman... Hvordan behandlede russerne dig?
Dårligt. Han er opsvulmet, og hans ånde stinker.
- Spiser du tit morgenmad her? - Nej. Jeg er her med en ny kandidat.
Jeg håber, hun kan adoptere ham. Hun ringede, mens du snorkede.
- Det er godt at have flere muligheder. - Nu når russeren ikke vil have ham.
- Vil han ikke det? - Nej.
- Hvorfor ikke? - Drengen er bange for, at den skal dø.
- Er drengen bange for... - Ja, fordi Truman er gammel.
Drengen ville ikke kunne klare et tab. Sjovt, at de ikke havde tænkt på det.
Så nu vil de have en hvalp, en skildpadde, en papegøje...
- Hvor kom jeg fra? - At din mand ikke kan lide hunde.
- Nej, min eksmand. - Undskyld.
- Det er min ven Tomás. Elena. - Hej.
Har du en terrasse eller noget, så Truman kan komme ud?
Jeg har en lille gårdhave med et træ. Han vil elske det. Jeg elsker hunde.
- Hvornår rejser I? - Hvorhen?
Til Canada. Jeg fortalte hende, at vi flytter til Montreal om et par måneder.
Godt. Jeg vil gerne gøre gårdhaven i stand.
I kan besøge ham, når I kommer til byen.
- Tak. - I kan komme til middag.
Jeg bestilte en øl for længe siden. Forstod du ikke, hvad jeg sagde?
- Jeg kommer med den. - Nej, jeg skal gå nu.
Ring til mig i morgen eller en anden dag, så kan du komme og se huset.
Ja. Farvel.
Tak. Jeg ringer om et par dage.
Farvel.
Hun er en kvinde, Truman. Du vænner dig til det.
- Du tager pis på mig? - Hvorfor?
- Du efterlader ikke Truman hos hende. - Hvad er der i vejen med hende?
Hun er racist. Så du ikke, hvordan hun behandlede tjeneren? Overvej det.
Ja, det vil jeg gøre.
Gad vide, hvad de har fodret ham med.
Kom. Må jeg få regningen?
Hej, min ven. Hvordan har du det?
Gloria...
Sikke en overraskelse.
Hvad laver du her? Er du kommet hjem fra Canada?
Nej. Jeg er her bare et par dage.
Jeg besøger Julián.
- Hvor er han? - På apoteket.
Han har ikke fortalt mig, at du kom.
Det var en overraskelse. Jeg rejser hjem igen i morgen.
Min ekskone og min bedste ven... Ser man det?
Gloria. Hvordan har du det?
Godt. Jeg så lige Truman der...
- Har Nico fortalt det? - Hvad?
At vi var i Amsterdam i går. Det var en overraskelse.
Besøgte I ham?
Vi var der ikke så længe, for de skulle til eksamen.
Men vi spiste frokost og fejrede det.
Vi snakkede.
Det var godt, Julián. Jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle tackle det.
Han ringede i weekenden. Jeg ved, du selv ville sige det -
- men han spurgte og spurgte og vidste, at der var noget galt.
Så jeg fortalte ham det.
- Sagde han ikke det? - Jo.
Jeg fortalte ham om din beslutning, og at han skulle være forberedt.
- Jeg er ked af, hvis... - Nej, nej, bare rolig.
Vi talte ikke så meget, for Sophie var der.
Men alt var godt.
Det er jeg glad for. Nico havde brug for at se dig.
Han var knust. Han ville ringe til dig, men ville ikke snakke over telefonen.
- Jeg forstår. - Han følger med i al din behandling.
Nico sagde, at han snart kommer til Madrid med Sophie.
Det må vi håbe.
Nå, jeg må løbe. Det var dejligt at se dig, Tomás.
- Pas på dig selv. - I lige måde.
- Ring, hvis du får brug for noget. - Det skal jeg nok.
De uadskillelige venner.
Kom her.
Vi går, Julián.
Tak.
Er der andet, du vil have?
- Er du okay? - Jeg er lidt ude af den.
Hvorfor?
Fordi du rejser i morgen.
Og jeg får dig aldrig mere at se.
Jeg hader at tage afsked. Jeg tager ikke med i lufthavnen. Bare så du ved det.
Jeg vil heller ikke have dig med.
Vi siger farvel på gaden. Så hopper du i en taxa og tager hjem til Nordpolen.
Det er en rigtig god idé.
Hvorfor gik det ikke op for mig, da han krammede mig?
Hvorfor gik det ikke op for mig?
Ring til ham.
Ja.
Jeg går lige på toilettet.
Det var hurtigt. Gik du ikke på toilettet?
Jeg har lige tisset på mig selv.
Tag det roligt. Lad os bare tage hjem.
Jeg var en galant førsteelsker engang, Tomás.
Det smager dejligt. Hvornår lærer du at lave mad?
Hvorfor skulle jeg det? Du kommer alligevel aldrig.
- Fordi du altid bestiller pizza. - Hvad er der galt med pizza?
Det er en speciel pizza. Den er så tynd og bagt i stenovn.
- Den er lækker. - Han har aldrig lavet mad.
- Det kan jeg forestille mig. - Aldrig.
Siden du er i så godt humør, så lad mig fortælle dig noget.
Så, nu kommer det.
- Nej, ingen farveltaler. - Nej, det er ikke en tale.
Er det en af dine hemmeligheder?
- På en måde. - Hvad for en hemmelighed?
Undskyld. Vi lytter.
Nej...
Jeg har besluttet, at jeg ikke vil vente på slutningen.
- Hvad mener du? - Julián...
Ikke noget. Det er bare...
Når det begynder at blive slemt...
...lægger jeg mig i sengen og tager nogle piller, jeg får af en læge.
- Det var bare det. - Bare det?
Hvorfor fortæller du mig det? Hvorfor skal jeg vide det?
Rend mig. Har du inviteret mig bare for at sige det?
Nej, jeg har villet sige det længe.
Det afslutter det bare lidt tidligere.
Så slipper vi for al den pinsel til sidst.
Jeg vil ikke have, at du skal tørre mig bagi, Paula. Heller ikke Nico.
Eller hvad der er værre, at dø på hospitalet -
- hvor alle sygeplejerskerne vil tage billeder af mig.
Julián, er det på grund af det, der skete i dag?
- Nej. - Hvad skete der?
Jeg tissede i bukserne.
Og hvad så?
Okay, jeg tog måske fejl.
Jeg skulle ikke have sagt det. Jeg kunne have skrevet et brev.
Men nu har du allerede sagt det. Spil ikke martyr.
- Paula... - Det er da også svært for mig.
- Okay. - Bliv ikke vred.
Sig nu, at det er en dårlig joke. Hvilke piller?
Bare nogle piller...
Skønt. Og hvor længe har du overvejet det?
Siden den dag jeg fik svar på mine prøver, og at de sagde, jeg skulle dø.
Hvorfor dør du så ikke bare og lader mig være? Hvis det er det, du vil!
Og hvad med dig? Har du ikke noget at sige?
Nå nej, du er jo bare på gennemrejse.
Jeg kommer, hvis han vil.
Nej, du behøver ikke at komme tilbage. Jeg gør det alene.
Jeg ville bare have, at I skulle vide det, så I ikke fik et chok.
Jeg er glad for, at du fortalte mig det.
Og jeg er glad for, at jeg kom.
I kan rende mig, begge to!
Det er vores italienske blod.
Hun skal nok komme over det.
- Du kan bare tage den, hvis du vil. - Det er min.
Ja, det er derfor, jeg siger det.
- Hvad tid går flyet i morgen? - Klokken 12:30.
Okay.
Så kommer jeg til hotellet klokken 10.
Vi ses i morgen.
De her fire dage er gået ret hurtigt.
Jeg synes ikke, at vi har fået snakket så meget -
- og jeg ville gerne have...
Tak for konvolutten. Det er alt for mange penge.
- Vil du have, at jeg lufter Truman? - Nej, det er ikke nødvendigt.
- Vi ses i morgen. - Ja.
Er Julián der? Jeg troede, I ville gå ud, sådan som I morede jer.
- Hvor skal du hen? - Jeg glemte min telefon.
- Vent lige lidt. - Hvorfor?
Så vi kan sige farvel.
Farvel. Jeg skal nok skrive. Eller måske ikke.
De næste måneder bliver hårde.
Det er ikke nogens skyld. Vi gør alle vores bedste.
Nogen mere end andre.
Du kan ikke give mig dårlig samvittighed.
Og ved du hvorfor? Fordi jeg er stolt af Julián.
Har du fortalt ham det?
Nej, jeg kunne ikke.
Jeg prøvede, men kunne ikke. Jeg ville være begyndt at græde.
Og det kan vi ikke have...?
Lad os ikke skilles på den her måde.
Det har vi ikke fortjent.
Skal vi gå op på dit værelse?
Ja.
Naturligvis...
- Jeg glemte min telefon hos dig. - Ja, det så jeg.
- Har du ringet efter en taxa? - Nej, vi tager min bil.
Vil I vente, eller skal vi sige farvel her?
- Ja. - Det er et godt sted.
- Vi tales ved. - Ja.
Værsgo. Og de her.
- Hvad er det? - Det er Trumans papirer.
Og hans billet.
Jeg spurgte, om han kunne følges med dig -
- men han skal i cargo.
De lovede, at du får en hundecontainer.
De tager ham, når du checker ind.
Det her er hans forskellige vaccinationer og prøver og det hele.
Og den her. Den er vigtig. Jeg fik den lavet i morges.
Det er en erklæring fra dyrlægen, der forsikrer, at han ikke har rabies.
Den er meget vigtig. Den vil de spørge om i tolden i Canada.
Er du med?
- Her. - Julián...
Jeg gav ham nogle beroligende piller i morges.
Tag dig ikke af, hvis han savler eller ser fuld ud.
Det er okay.
Giv ham et bad, når du kommer hjem. Det vil gøre ham godt.
Og bed dine vikingeunger om at behandle ham ordentligt.
Jeg beder dig.
Truman.
Gå så.
Danske tekster: Oneliner